- Tidligere i Z Nation. - Vi er i krig.
Vi vet ikke engang hvem i helvete vi kjemper mot.
Den ene dopen jeg aldri har prøvd. Dette er sterke saker, ikke sant?
Vi bruker det for å lede oss spirituelt.
- Gutten må ha antibiotikum. - Vann Vokterne vil ha noe.
Ja, vi kjenner til alt om de Amerikanske Innfødtes medisiner.
"Men vi var ikke i nærheten av Grand Canyon."
Jeg håper virkelig disse Vann Vokterne er vennlige.
Du må jo kødde.
Doc!
Det er gnagingen som virkelig går inn på en etter en stund, skjønner du?
Eller sårene på ræva etter å ha sittet hele dagen?
Man skulle jo tro at de kunne forvandle en fyr av og til, ikke sant?
Og selvfølgelig, er det jo det konstante forfallet.
Hei. 10K. Våkne.
Men det er jo hva de gjør med sabotører. Og jeg er, som dere vet, en sabotør.
Sabotør. Høres kontinentalt ut.
- "Saboteur, c'est Moi!" - Å, kutt ut det der.
Din venn der ser litt blek ut. Akkurat gått over, har han?
- Jeg er ikke en Snakker. - Så hvorfor falt hånden din av da?
- Hei, hvem gjorde dette mot deg? - Krigere.
Brutale og raske som lynet. Du ser dem ikke, men de ser deg.
Og så, svisj, svisj, en pil i armen din! Sabotører! Sabotører! Sabotører!
Dere! Dere! Dere!
- Det er nok fra deg. - Har deg, kompis.
- Aldri vært så glad for å se deg, sjef. - Jeg er ikke sjefen dere må bekymre dere for.
Hold hodene nede!
Vi er ikke her for å sloss. Vi er ikke fienden deres. Se.
Doc?
Få hendene dine opp.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Hei zombier?
Bra utkikk, Little Foot. Vi knertet et par Zombier borte ved Redbird Rock.
- Det vi har her er verre. - Bombere.
Kanskje. Jeg tar dem med inn.
- Hei, kjære. Ble du bombet også? - Mange ganger. Truffet av en Z-Ball også.
- Hei, lille søster, hør her... - Øh, rolig nå. Ok? Tålmodighet.
- De har ikke skadet oss. - Snakk for deg selv.
Ok. Drept oss ennå.
Om hun ønsket deg død, er det noe som sier meg at da hadde du vært død.
- Vi må vente og observere. Ok? - De vil se at vi ikke er fienden.
- Tror dere at vi er de som må være tålmodige? - Hold ut.
Jeg kjenner noen innfødte i sør. Det kan ta litt tid å få ordnet dette.
Forhåpentligvis blir vi ikke sparket i ræva i mellomtiden.
- Doc? Jeg mener Steven, er det deg? - Døden kjenner navnet mitt.
Steven.
- Det er meg. - Jeg trodde Døden ville se ondere ut.
Kuruk? Av alle gin bulene i verden... Au. Au. Det gjør vondt.
Det ville vært mye vondere om den lange pilen huket seg fast i noe annet.
- Kuruk? - George?
Jeg kjenner deg. Løytnant Warren. 10K. Dere er også sammen med Doc.
Litt hjelp her?
Hmm, to kjente militære ledere og forkjempere for NyAmerika.
Vis eldre. Ung kriger. Noe sier meg at ikke er her ved en tilfeldighet.
- Uheldigvis ikke. - Ja, vi kom på grunn av vannet.
Doc.
- Det vi kom for, var å bevare freden. - Javel.
- Det starter alltid med ordet fred. - Du kjenner meg. Din far kjenner meg.
- Jeg står for mitt ord. - Og du kjenner jo meg.
- Apokalypsen forandrer folk. - Joda, men ikke så mye.
Hør her, det George startet, fungerte.
Det fungerte. Før bombingen.
Men ideen, om at vi er sterkere sammen, kan fortsatt fungere.
Vi kan krangle om politikk senere, min venn. Nå, vil vi bare vite hvorfor dere stengte vannet.
Vi gjorde ikke det. Bli med meg.
- "Neeznáá Mííl." Jeg kjenner deg. - Ayalla?
- Du er her. - Hva skjedde der?
Du vet, zombier.
Kom igjen da. Vil du at jeg skal hjelpe deg eller ikke?
- Det har vært angrep. - Zombier?
Av den gamle sorten. Long Walkers. De kom fra et sted langt borte.
Men kun en distraksjon, for å avlede oppmerksomheten fra mer sofistikert sabotasje.
- Snakkere? - Som sabotøren vi var bundet ved.
De er dødelige. Vi mistet de fleste av våre sterkeste krigere.
Og nå, svikter hele demningen. Vi må dra herfra. Vi kan ikke bli her.
Hva...? Nei. Kuruk, dere kan ikke gjøre det. Du kontrollerer demningen.
Dere forvalter vannet. Endelig. Folket ditt er viktig for NyAmerika.
- Vi hadde en... - Ikke si traktat.
Vi hadde en enighet. Din far ordnet en enighet.
Han er en venn, en alliert.
Var.
Var?
Kuruk, er han...?
Oppe ved kraftstasjonen. Han prøver å fikse skadene etter angrepene..
Men de kommer raskere og raskere. Om et nytt angrep kommer før han fikser skadene etter det siste,
kan hele demningen svikte.
Og alle av oss vil dø sammen med den.
Vi snakker med høvdingen,, han er en fornuftig mann.
- Hei, hva var det du kalte meg tidligere? - Neeznáá Mííl. Det er Navajo for Ti Tusen.
Hva er Navajo for jente som akkurat har ført meg inn i en sirkel.
Jeg ville bare se om du stolte på meg eller ikke.
Jeg trodde jeg kunne stole på deg, men så førte du meg til en sirkel.
For sent. Du fulgte etter meg, så du er ok. Det er over.
Bare ikke bli hovmodig for det.
- Det ser mye bedre ut. - Var det du som bandasjerte meg?
- Men du løsnet ikke tauene. - Det er jo en stund siden.
Jeg ville se om du fortsatt var deg selv.
Hei, burde ikke du være i leiren og hjelpe til med pakkingen?
Nei.
Det jeg bør gjøre er å hjelpe den beste skytteren i Apokalypsen slik at han kan hjelpe oss,
med å ikke bli jaget bort fra landet vårt for milliardte gang i historien.
Høres vel ut som en rettferdig avtale. Synes du ikke det?
- Hvem er dere? Og hvorfor er dere her? - Jeg er Georgia St. Claire.
Dette er Løytnant Roberta Warren. Vi er venner av høvdingen. Vi må snakke med ham.
- Han er opptatt. - Han vil høre det jeg har å si.
Kjenner du høvdingen vår? Da vet du navnet hans.
- Han ba meg kalle ham Eddy. - Alle vet det.
Aha-Edohi. Det er hans navn. Han som går til vannet.
Aha-Edohi!
Hva er alt dette bråket? Jeg prøver å jobbe her.
Åh, for den Hellige Ånden. George? Er det deg? Her? Nå? Hvorfor?
- Ingen tid til det. Hva gjør du har? - Vi kom fordi vannet er stengt.
Kuruk fortalte oss om angrepene. Hun sa at folket ditt drar. At dere må forlate demningen.
Frykt, det er hva det er. De unge er redde for alt.
Zombier, Snakkere, vannets kraft.
- Ganske reelle frykter i disse dager, ikke sant? - Joda.
Man har god respekt for kreftene som kan skade deg.Men så lærer man å jobbe med dem.
Leve med dem. Våre forfedre er her.
- Du mener Snakkerne deres? - Snakkere, zombier.
Dette var Dakelh forfedrenes land. Det ble oversvømt da de bygget denne demningen.
Forfedre her. Nye generasjoner der ute. Jeg forlater ingen av dem.
- Hva vil du, gå ned med skipet, øh, demningen? - Ikke om jeg kan hjelpe for det.
Disse sabotasjene har stoppet turbinene.
For mye trykk bygges opp, så vi må åpne overskuddsportene, mens det fortsatt er tid!
- Om noen kan fikse demningen, så er det ham. - Hva om han ikke kan det?
Hva tror du? Den har mange skarpe egger, fiske-skjellskraper, tannpirker, korkskrue?
Jeg prøver å drepe zombier, ikke ta dem med på piknik.
Godt poeng. Vi må ha deg til å drepe zombier. Du trenger bare den riktige hånden.
- Jeg er ikke en kokk. Nei. - Velg meg.
Kanskje dette ikke var en så god ide.
Vent.
- Her. - Hva er det?
Hjortehorn.
Hjorten er kjent for sin intelligens, energi, og fart.
Ser du hvordan denne delen er buet her? Et perfekt sted å legge løpet på rifla di.
- Skyter du med venstre nå? - Ja.
Hornet kan også brukes som sprettert. Tuppene er skarpe, men kan bli skarpere.
- Synes du jeg bør bruke denne hånden? - Nei.
- Hånden må velge deg. - Og hvordan skal det skje?
Først, må du kle av deg alle klærne.
Frigjør deg selv fra alle jordiske koblinger.
Så står du i solen en hel dag. Og om du fortsatt står når kvelden kommer,
er hånden din.
Vent!
Jeg tuller bare.
Dere hvite gutta er så lettlurte.
Stå rolig.
Bruker magien din igjen. Takk.
Skulle ønske det var noe jeg kunne si for å hjelpe dere med å bli værende.
Det skulle jeg ønske også.
- Kanskje det er noe dere ikke har tenkt på ennå. - Du høres ut som min far.
- Møtte jeg ham i Arizona? - Nei.
Han var i Minnesota da Apokalypsen slo til.
Jeg fant ham for et år siden. Og nå virker det som at jeg vil miste ham igjen.
Det er vel merkelig å si dette, men... jeg savner de enklere tidene,
da vi rømte fra helt vanlige gode gamle zombie horder og sendte dem på hodet ned i Grand Canyon.
Jeg trodde ikke dere var i nærheten av Grand Canyon.
Nei, du har rett. Det var ikke oss.
Men ganske nært Grand Canyon, møtte jeg en ganske spesiell dame.
Du må kanskje spørre henne. men det virker som at vi delte noe ganske spirituelt.
Det gjorde vi.
Du vet, jeg trodde jeg aldri ville få se deg igjen. Jeg mistet halskjedet du ga meg.
Det var ikke meningen. Du vet, zombier.
Men så,
fant halskjedet meg.
Det var merkelig.
Nesten som et mirakel, egentlig.
Og det fikk meg til å tenke, at om jeg noen gang fant deg igjen...
- Så kunne vi... - Hva?
Slå oss ned? Bli gamle sammen?
Ja.
En mann kan jo drømme, ikke sant?
- Og hvor skulle vi bosette oss i denne drømmen? - Det virker jo å være bra her.
Det var det.
Før angrepene.
Og nå har vi ikke nok krigere til å forsvare oss selv eller demningen.
La oss hjelpe dere. Dette kan bli et bra sted igjen.
Hele NyAmerika kan bli det. Men ikke om dere drar og lar fienden vinne.
Jeg lar ikke noen vinne.
Wilma! Du må gi Mika et skudd!
På tre, Dytt! En! To! Tre!
Gloria. Amu. Hold henne! Hjelp henne!
Dere vet hva dere må gjøre.
- Hvor tar dere dem? - Hver levende ting har sitt sted og mening.
- Hver eneste døde ting også. - Det vil bli bedre her, Kuruk. Jeg lover.
Jeg vil ikke bli her og se folket vårt bli utslettet for en høytsvevende ide.
Vi må redde oss selv. Bli ferdige med å samle tingene deres.
Vi må dra før mørket kommer.
Vil du bare etterlate din far? For det virker ikke som at han drar noen steder.
Da må vi bare endre meningen hans.
Bra?
Så slutt å se på den. Prøv den.
Jøss!
Jeg ser ham. En Outsider.
- Hva var det for? Jag ville ta det skuddet. - Vi må få ham til å snakke.
Følg etter ham. Ikke skyt om du ikke må. Jeg gir beskjed til de andre.
Fortell min far at jeg drar. Om han ikke kommer ut nå, vil han kanskje aldri se meg igjen.
- Drar du? - Det er den eneste muligheten.
- Må den Store Ånd våke over reisen din. - Pappa, vær så snill.
- Bli med oss. - Folket vårt har flyktet nok.
Jeg flykter ikke mer. Vår plass er her.
Vi kan hjelpe dere. Jeg vet det finnes en måte.
Noen prøver å stanse dannelsen av NyAmerika. De prøver å splitte oss alle.
Splitte deg og ditt folk også, som det ser ut til.
Alt du sier er sant, George. Men NyAmerika handler om håp.
- Mitt folk velger frykt. - Vi velger å leve.
Dere er ikke mange nok.
Den eneste måten folket vårt kan overleve på er å samles med alle mennesker, alle våre slektninger.
Pappa, vær så snill.
Ikke nå igjen!
- Giv opp gamle mann! - Aldri!
Hva skal jeg liksom gjøre? Binde ham fast? Dra ham ut?
Virker ikke som at Snakkerne vil la dere gjøre det.
Han er min eldre. Jeg burde følge hans ord. Ikke andre veien rundt.
- Da er det kanskje et vis å hjelpe ham på. - Kuruk!
Outsider, en ny en. 10K følger etter ham. Han er på vei inn.
- Ok. Vi må finne en vei inn. - Vi har prøvd. Alt er bevoktet eller blokkert.
Hei, kanskje vi skulle gjøre det vi gjorde før. En Åndevandring.
Doc, det som skjedde før var flaks.
- Eller et mirakel, som du sa. - Vel, det er verdt å prøve.
Jeg kan kanskje gjøre det igjen. Jepp, jeg tror jeg kan det.
- Vent nå, Doc. Hva gjorde du? - Kuruk ga meg litt medisin.
Og jeg forlot kroppen min og jeg Åndevandret, og så drepte jeg en zombie og reddet 10K.
- Hva tror du skjedde? - Vi ble høye og Doc hallusinerte.
- Ja, men det virket. - Ok, sier du at du tror du kan,
hva var det, separere ånden fra kroppen din og komme inn i kraftstasjonen på den måten?
Tja, om ikke noen andre har en bedre.
Doc, jeg vil hjelpe til. Jeg vil det. Om det er noe jeg kan gjøre for å redde min far.
Men om du spør om jeg kan lage en blanding
sånn at ånden din kan dra dit kroppen din ikke kan gå,
min medisin er ikke så sterk.
Vel, hva med Ashki?
- Hvem er Ashki? - Vår medisinmann.
- Vel, hvor er han? - Sover, muligens.
Våkne.
Jeg sov ikke. Jeg...
...drømte.
Bestefar døde før han kunne gjøre ferdig opplæringen min.
Hvordan skal jeg ellers kunne snakke med ham?
Hvem er disse folkene?
Så, du vil at jeg skal svike mitt folks arverekke
og sende deg på en Åndevandring som du ikke er forberedt på eller har krav på? Og deretter,
guide deg gjennom åndeverdenen slik at du kan beskytte vannet for en nasjon,
- som bare bryter avtalene med oss? - Vel, når du sier det på den måten...
Det vi vil er å finne en vei inn i kraftstasjonen slik at Kuruk kan finne sin far.
Og du sa jeg kunne gjøre dette?
Det høres sprøtt ut, men jeg kommer ikke på noe annet.
Du behøver ikke å kannibalisere ritualene dine. Peyote var alt som skulle til forrige gang.
Jeg har ikke peyote.
Hør her, gamlemåten tok aldri hensyn til zombier og Snakkere. Vi lever i en ny verden.
Kanskje det er på tide med en ny seremoni.
- Si at jeg gjør det dere ønsker. Hva da? - Vi hjelper dere med å redde demningen.
Finner ut av hvem som står bak angrepene. Vi stopper dem.
Ja, folket ditt fortsetter å ha kontroll over vannet.
- Og du tror på dem? - Det gjør jeg.
Bestefar sier jeg skal gi bånn gass.
Men hun må også bli med.
- Hvorfor meg? - Han sier han kjenner deg.
- Fra hvor da? - Fra Åndeverdenen.
Vær så god.
Greit.
Det vil ikke ta deg et sted du ikke er forberedt å dra til.
- Lover du? - Jeg vet ikke.
Jeg vil være der hele tiden. Ikke vær bekymret.
Skål, folkens.
- Hva? - Bare for sikkerhets skyld, vet du.
Det vil gå bra.
Gi dem et øyeblikk.
Ser du? Alt er bra.
Pappa?!
10K?!
Å, dæven. Det er riktig. Jeg må gjøre dette psykisk.
10K! våkne!
Våkne, kompis!
Wilma! Pom! Hvor er min far?!
Jeg må finne min far!
Hør meg! Se meg! Vær så snill.
Det er noe her.
Wilma, hør etter.
Aaaaaaa-daaaaaaanv-do.
- A-danv-do. - Ja.
- Jeg er her. - Ånd, kom. Denne veien.
- Hvor lenge skal vi la dem være der inne? - Øh, jeg vet ikke.
Jeg har aldri gjort dette før.
Nei! Å, neida, det skal du ikke.
Warren?
Hun puster ikke. Hjelp meg!
Kom igjen, Warren. Kom tilbake til meg.
Gi meg hjertestarteren.
Ok.
Klar!
Ok.
Klar!
Jeg fant sabotøren.
- Hva? - Jeg vet hvordan han kom seg inn.
- Hei, hei, vi må forsikre oss om at du er ok. - Vi må redde den jævla demningen, for faen.
Far!
Bra. Du lever. Fortsett å pust.
- Kuruk? - Jeg er her.
- Min datter, er det deg? - Det er meg.
- Vær så snill, se meg. - Jeg drar nå.
Jeg vil se deg, på den andre siden av elven.
Kuruk, vil du synge meg, synge meg langs stien? Vil du det?
Nei.
Far, vær så snill. Vi trenger deg her.
Kuruk. Der er du jo.
- Han er der borte! - Der er du jo.
Høvding.
Å, nei.
Kom igjen da!
Våkne!
Det virket.
Nei, vent!
Ashki! Jeg må tilbake! Det begynte å virke!
Vent, hva skjedde? Hva foregår?
Nei, Doc! Det er for mye! Du kan ikke drikke så mye.
Jeg behøver ikke en Åndevandring. Jeg må ha en Åndeflyving!
Da gyver vi løs, 10K.
Høyre og venstre.
Opp med deg.
Sånn ja.
Ok.
Nå... går... vi.
Et steg til. Kom igjen, du klarer dette.
Bra, bra, vi greide det.
Ta tak i den. Bra, bra. Og snurr!
I granskauen. Det virket.
Jeg så den. Denne veien.
Ch'iidii!
Det er for mye trykk! Demningen svikter!
- Hvem der? - Vannet stoppet og startet igjen!
- Jeg prøver å stoppe det! - Stoppe det? Du startet det!
Hva?!
Far! Han er ikke en Outsider! Han er av folket til George!
Kuruk, du greide det. Å, beklager, Høvding. Jeg antar du ikke greide det.
10K?
Å, neida, det er meg, Doc. 10K er fortsatt bevisstløs. Jeg låner bare kroppen hans.
Åh, godt å være 20 år igjen.
Vi kan ikke åpne spillvann portene herfra. Sabotøren må ha kommet seg til nød panelet.
Jeg har aldri sett en Snakker drepe en av sine egne før.
Denne veien.
Stopp der!
Hvem er du?!
Han er her inne!
Dere ser min datter, ja?
Ta dem med utenfor. Blokker utgangene. Ikke la ham klare å rømme.
Hendel nummer en, Doc. Ser du den? Få den opp på tre.
Hva?
Jeg føler meg gammel.
- Kanskje litt rusa. - 10K, du er våken!
Doc?
Hvor er du?
Åh, jeg... øh, beklager. Jeg var bare...
Ser deg snart gutt.
- Hva skjedde? - Sabotør. George og Warren dro etter ham.
- Hei! Hvor skal du? Du må hjelpe meg! - Jeg vet. Du må ha rifla mi.
Fortell meg hvem som sendte deg!
Vi har fått krigerne våre tilbake. Vi er sterkere sammen.
Du fikk Snakkerne tilbake til stammen din.
- Nå må vi gjøre det samme. - Ashki hadde et syn for en ny seremoni.
Den er hentet fra Ghost Dance på 1800 tallet.
Det er en dans som vil samle de levende med åndene til de døde.
Bringer åndene til de døde og kjempe på deres vegne, og får de hvite kolonistene vekk.
- Unnskyld. - Det er helt greit.
Jeg har fått mye av det i det siste.
Uansett, den skal bringe fred, velstand, og harmoni, for alle de innfødte i regionen.
Den nye seremonien inkluderer alle.
En mann etter mitt hjerte.
- Så du har endret mening om NyAmerika? - Ja. Vi vil komme til den nye Kongressen.
Og vi vil stemme for et land som inkluderer alle.
Jeg er ikke helt dikker på hva du gjorde med 10K der inne.
- Jeg føler meg fortsatt litt snål. - Bra snål eller ikke så bra snål?
Snål, snål.
Vel, bedre snål enn død, gutt.
Takk. Du hjalp oss med å redde demningen. Du hjalp oss med å redde hjemmet vårt.
Vel, det føles virkelig som et hjem. Som et sted hvor folk kan bosette seg.
Men, det er kun hvis bosetting noen gang kommer tilbake.
- Du vil alltid ha et sted her. - Og her.
Jeg skal møte deg der når jeg kan.
En liten ting,
fra Ashki.
- Takk for denne. - Så den fungerer da?
- Jævla bra, faktisk. - Hva vil du gi meg for å beholde den?
Ingenting i livet er gratis. Om du vil beholde hånden, så må du bytte med en annen kroppsdel.
Jeg tuller bare.
- Ta hånden din, og bruk den godt. - Takk.
Bare hyggelig.
Bestefar ga meg en melding til deg. Han sa at den viten du søker,
er begravet under fortiden. Men vær advart.
- Den er bevoktet av demoner med skarpe klør. - Begravet under fortiden?
Hva betyr det?
Hørte du den delen om demoner med skarpe klør?
- Høres ut som en vanlig tirsdag i Apokalypsen. - Der ser du.
- Vel, hils bestefaren din at jeg sa, takk. - Bare hyggelig.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968